PÅ HØYDEN AV SIN MAKT VAR ROMERRIKET ENORMT,
OG STRAKK SEG FRA AFRIKAS ØRKNER...
TIL GRENSEN l NORD-ENGLAND.
MER ENN EN FJERDEDEL AV JORDENS BEFOLKNING LEVDE OG DØDE...
UNDER KEISERNES STYRE.
VINTEREN 1 80 E.KR. BEGYNTE KEISER MARCUS AURELlUS'...
TOLV ÅR LANGE KRIG MOT BARBAR STAMMENE l GERMANIA...
Å NÆRME SEG SLUTTEN.
EN SISTE BEFESTNING STÅR l VEIEN FOR ROMERSK SEIER...
OG LØFTET OM FRED l HELE IMPERIET.
Herre.
General.
Herre.
Magre og sultne.
Fremdeles ingenting? lkke ett tegn.
Hvor lenge har han vært borte? Nesten to timer.
Kommer de til å slåss?
Det får vi snart vite.
Jeg ba deg om å flytte katapultene fremover.
De har feil rekkevidde. Rekkevidden er bra.
Faren for kavaleriet... Er akseptabel. Enig?
De sier nei.
Folk burde vite når de er overvunnet.
Ville du det, Quintus?
Ville jeg det?
Styrke og ære.
Slipp helvete løs på mitt signal.
Lad katapultene.
Infanteri i formasjon for framrykk.
Skyttere klare. Skyttere!
Legg an!
Fratres!
Maximus!
Om tre uker fra nå høster jeg inn avlingene mine.
Se for dere hvor dere kommer til å være, så blir det slik.
Hold linjen! Bli hos meg!
Dersom du finner deg selv alene...
ridende i grønne enger med solen i ansiktet...
vær ikke bekymret.
For du er i Elysium, og du er allerede død!
Brødre...
det vi gjør i livet...
gir gjenklang i evigheten.
Dra!
Katapulter klare!
Bueskyttere, tenn på!
Tenn på!
Skyttere, spenn buen!
Skyt!
Gjør dere klar, menn!
Hold linjen!
Skyt!
Lad på nytt!
Hold linjen!
Trekk! Skyt!
Bli hos meg!
Roma Victor!
Tror du virkelig at han er døende?
Han har vært døende i 1 0 år.
Hvis han ikke var døende, ville han ikke bedt oss komme.
Kanskje han bare savner oss.
Og senatorene? Han ville ikke sammenkalt dem hvis...
Stille, Commodus.
Etter to ukers reise begynner den stadige intrigeringen din å gi meg hodepine.
Han har tatt avgjørelsen sin. Han kommer til å kunngjøre det.
Han vil utpeke meg.
Det første jeg skal gjøre når...
Er å ære ham med leker som er Hans Majestet verdig.
inntil videre er det første jeg skal gjøre å ta et varmt bad.
Deres Høyhet?
Ser ut som om vi snart er fremme.
Herre. Hvor er keiseren?
Han er ved fronten. De har vært vekke i 1 9 dager.
De sårede kommer ennå inn.
Hesten min.
Min herre.
Kyss?
Du har nok en gang bevist din tapperhet, Maximus.
La oss håpe det var for siste gang.
Det er ingen igjen å kjempe mot, herre.
Det er alltid noen igjen å kjempe mot.
Hvordan kan jeg belønne Roms største general?
La meg dra hjem.
Hjem.
De ærer deg, Cæsar.
Det er for deg, Maximus. De ærer deg.
Gikk jeg glipp av det? Gikk jeg glipp av slaget?
Du gikk glipp av krigen.
Gratulerer, far.
Jeg skal ofre 1 00 okser for å hedre din seier.
Spar oksene.
Hedre Maximus. Han vant slaget.
General. Høyhet.
Rom hilser deg, og jeg omfavner deg som en bror.
Altfor lenge siden, gamle venn.
Høyhet.
Her, far. Ta armen min.
Jeg tror det er på tide at jeg drar.
Der ser du Roms prakt.
Storslått slag.
General. Lever du ennå?
Jeg lever ennå.
Gudene må ha sans for humor.
Gudene elsker deg nok. Valerius.
Tilbake til brakkene, general? Eller til Rom?
Hjem. Kona mi, sønnen min, avlingen.
Bonden Maximus. Jeg har ennå vansker med å se for meg det.
Møkk er lettere å vaske vekk enn blod, Quintus.
Her er han. Høyhet.
Senator Gaius, senator Falco.
Pass deg for Gaius. Han heller søt nektar i øret på deg...
og så våkner du en dag, og alt du kan si er: "Republikk."
Hvorfor ikke? Rom ble grunnlagt som republikk.
Ja, og i en republikk har senatet makten.
Men senator Gaius lar seg ikke påvirke av det.
Hva mener du, general? Keiser eller senat?
En soldat har fordelen av å kunne se fienden i øyet, senator.
Vel, med en hær i ryggen, kan du være ekstremt politisk.
Jeg advarte deg. Nå skal jeg redde deg. Senatorer.
Maximus.
Jeg vil trenge gode menn som deg.
Hvordan kan jeg tjene deg, høyhet?
Du er en mann som vet hva det vil si å lede andre.
Du gir dine ordrer, ordrene blir adlydt, og slaget vinnes.
Men disse senatorene intrigerer, krangler og smigrer og bedrar.
Maximus, vi må redde Rom fra politikerne, min venn.
Kan jeg stole på deg når tiden kommer?
Høyhet, når faren din lar meg gå, akter jeg å dra hjem.
Hjem? Vel, ingen har fortjent det mer.
Ikke bli for vant til det. Jeg kaller kanskje snart på deg.
Lucilla er her. Visste du det?
Hun har ikke glemt deg.
Og nå er du den store mannen.
Hvis du bare hadde vært født som mann...
hvilken Cæsar du ville blitt.
Far.
Du ville ha vært sterk.
Jeg lurer på om du ville vært rettferdig.
Jeg ville vært det du lærte meg å være.
Hvordan var reisen?
Lang. Ukomfortabel. Hvorfor kom jeg hit?
Jeg trenger hjelp. Med broren din.
Selvfølgelig.
Han elsker deg. Det har han alltid gjort.
Og...
han trenger deg nå, mer enn noensinne.
Nok politikk.
La oss late som om du er en kjærlig datter...
og jeg er en god far.
Det er en behagelig innbilning, ikke sant?
God morgen.
Jeg trenger tre hester til.
To! Tre!
Fire!
En! To!
Du sendte bud på meg, Cæsar?
Cæsar? Fortell meg en gang til, Maximus.
Hvorfor er vi her?
For imperiets stolthet, herre.
Ja.
Ja, jeg husker det.
Ser du det kartet, Maximus?
Det er den verdenen jeg skapte.
I 25 år...
har jeg erobret, gytt blod, utvidet imperiet.
Siden jeg ble keiser, har jeg bare hatt fire år uten krig.
Fire av tjue år med fred.
Og til hvilken nytte?
Jeg kom med sverdet. intet mer.
Cæsar, livet ditt...
Vær så snill. Ikke kall meg det.
Kom. Vær så snill.
Kom og sett deg.
La oss snakke sammen nå...
på enkelt vis, som menn.
Vel, Maximus...
snakk.
5000 av mennene mine er der ute i den iskalde gjørmen.
3000 er blodige og sårede. 2000 vil aldri forlate dette stedet.
Jeg nekter å tro at de kjempet og døde for ingenting.
Hva ville du tro på?
De kjempet for deg og for Rom.
Og hva er Rom, Maximus?
Jeg har sett mye av resten av verden.
Den er brutal og ondsinnet og mørk. Rom er lyset.
Men du har ikke vært der.
Du har ikke sett hva det har blitt.
Jeg dør snart, Maximus.
Når en mann møter slutten...
vil han at det skal ha vært en mening med livet sitt.
Hvordan vil verden snakke om meg i årene som kommer?
Vil jeg bli kjent som filosofen?
Krigeren?
Tyrannen?
Eller vil jeg være keiseren som ga Rom dets sanne jeg tilbake?
Det var en gang en drøm som var Rom.
Du kunne bare hviske det.
Noe mer enn det, og det ville forsvinne...
så skjørt var det.
Og jeg frykter at det ikke overlever vinteren.
Maximus...
la oss hviske nå...
sammen, du og jeg.
Du har en sønn.
Fortell meg om hjemmet ditt.
Huset mitt er i fjellene ovenfor Trujillo.
Et veldig enkelt sted.
Rosa steiner som varmes i sola.
En kjøkkenhage som lukter av urter om dagen...
og sjasmin om kvelden.
Innenfor porten står en enorm poppel.
Fikener, epler, pærer.
Jordsmonnet, Marcus, er svart. Svart som min kones hår.
Druer i sydåsen, oliven i nord.
Vill ponnier leker der. De erter sønnen min.
Han vil være en av dem.
Når var du sist hjemme?
To år, 264 dager og denne morgenen.
Jeg misunner deg, Maximus. Det er et godt hjem.
Verdt å kjempe for.
Det er en tjeneste til...
jeg ber deg om før du drar hjem.
Hva vil du jeg skal gjøre, keiser?
Jeg vil at du skal bli Roms beskytter etter at jeg dør.
Jeg bemyndiger deg til ett eneste formål...
å gi makten tilbake til folket i Rom...
og gjøre slutt på korrupsjonen som har lammet det.
Vil du ta imot denne store æren som jeg tilbyr deg?
Av hele mitt hjerte, nei.
Maximus...
det er derfor det må være deg.
Men en prefekt, en senator...
noen som kjenner byen, som skjønner politikken.
Men du er ikke fordervet av politikken.
Og Commodus? Commodus er en umoralsk mann.
Det har du visst siden dere var små.
Commodus kan ikke styre.
Han får ikke styre.
Du er sønnen jeg skulle hatt.
Commodus vil godta min avgjørelse.
Han vet at du har hærens lojalitet.
Jeg trenger tid, herre.
Ja.
Innen solen går opp, håper jeg du har sagt deg villig.
Omfavn meg nå, som min sønn.
Og gi en gammel mann et teppe til.
Faren min foretrekker deg nå. Frue.
Det var ikke alltid slik. Mye forandrer seg.
Mye. lkke alt.
Stopp, Maximus.
La meg se ansiktet ditt.
Du virker opprørt. Jeg mistet mange menn.
Hva ville faren min med deg?
ønske meg lykke til før jeg dro hjem.
Du lyver.
Jeg vet alltid når du lyver, for du har aldri vært særlig flink til det.
Jeg ble aldri så vant til det som du ble.
Sant.
Men så måtte du heller aldri.
Livet er lettere for en soldat.
Eller synes du jeg er hjerteløs?
Jeg tror du har et talent for å overleve.
Stopp, Maximus.
Er det virkelig så fælt å se meg igjen?
Nei. Jeg er sliten etter slaget.
Det gjør deg vondt å se faren min så skjør.
Commodus forventer at faren min kunngjør hans etterfølgelse om noen dager.
Vil du tjene min bror slik du tjente hans far?
Jeg vil alltid tjene Rom.
Vet du...
jeg husker deg ennå når jeg ber.
Å ja. Jeg ber.
Det var trist å høre om din manns død. Jeg sørget over ham.
Takk. Og jeg hører du har en sønn.
Ja. Lucius.
Han er snart åtte år gammel.
Min sønn er også nesten åtte.
Takk for bønnene dine.
Forfedre, jeg ber om veiledning.
Velsignede mor, kom til meg med gudenes ønsker for fremtiden min.
Velsignede far, vokt over min kone og sønn med sverdet klart.
Hvisk til dem at jeg kun lever for å holde dem igjen.
Forfedre, jeg hedrer dere...
og jeg vil forsøke å leve med den verdigheten dere lærte meg.
Cicero.
Herre.
Syns du det er hardt å gjøre tjenesten din?
Noen ganger gjør jeg det jeg vil gjøre.
Resten av tiden gjør jeg det jeg må gjøre.
Vi kan kanskje ikke dra hjem allikevel.
Er du klar til å gjøre din plikt for Rom?
Ja, far.
Du blir ikke keiser.
Hvilken visere, eldre mann tar plassen min?
Makten min går til Maximus...
for å oppbevares...
inntil senatet er klar til å styre igjen.
Rom skal bli en republikk igjen.
Maximus. Ja.
Skuffer avgjørelsen min deg?
Du skrev til meg en gang...
og nevnte de fire dydene:
visdom...
rettferdighet...
sjelsstyrke...
og måtehold.
Ettersom jeg leste, visste jeg at jeg ikke hadde noen av dem.
Men jeg har andre dyder, far.
Ambisjon.
Det kan være en dyd, når det driver en til å utmerke seg.
Snarrådighet, mot.
Kanskje ikke på slagmarken, men det finnes mange slags mot.
Hengivenhet til familien min...
til deg.
Men ingen av mine dyder var på listen din.
Selv da var det som om du ikke ville ha meg som sønn.
Commodus...
du går for langt.
Jeg søkte i gudenes ansikter...
etter måter å behage deg på, gjøre deg stolt.
Ett vennlig ord...
en skikkelig omfavnelse...
hvor du trykket meg til brystet og holdt meg fast...
ville ha vært som solen mot hjertet mitt i 1 000 år.
Hva er det med meg som du hater sånn?
Commodus.
Alt jeg noensinne ville...
var å overtreffe dine forventninger, Caesar.
Far. Commodus...
dine feil som sønn...
er min fallitt som far.
Kom.
Far.
Jeg ville slaktet hele verden...
om du bare hadde elsket meg!
Maximus, keiseren trenger deg. Det haster.
Sørg med meg, bror.
Vår store far er død.
Hvordan døde han?
Legene sier at det var smerteløst.
Han sluttet å puste mens han sov.
Far.
Keiseren din ber om din lojalitet, Maximus.
Ta hånden min.
Jeg rekker deg den bare én gang.
Quintus.
Hill, Cæsar.
Jeg må snakke med senatorene. Jeg trenger råd.
Vekk Gaius og Falco. Gaius og Falco.
Sverd.
Maximus, vær forsiktig. Det var ikke særlig klokt.
Klokt? Keiseren er blitt drept.
Keiseren døde av naturlige årsaker.
Hvorfor er du bevæpnet, Quintus? Vakter!
Vær så snill og ikke slåss, Maximus.
Jeg beklager. Cæsar har talt.
Ri inntil soloppgang...
og henrett ham.
Quintus, se på meg. Se på meg!
Lov meg at du vil ta vare på familien min.
Familien din møter deg i det hinsidige.
Knel.
Velsignede far, vokt over min kone og sønn.
Hvisk til dem at jeg kun lever for å holde dem igjen.
Gi meg i det minste en ren død.
En soldats død.
Frosten får noen ganger eggen til å sitte fast.
Pretorianer!
Når var sist du var hjemme?
To år, 264 dager og denne morgenen.
Velsignede far, vokt over min kone og sønn med sverdet klart.
Jeg vil forsøke å leve med den verdigheten dere lærte meg.
Hvisk at jeg kun lever for å holde dem igjen.
...med sverdet klart, for alt annet er støv og luft.
Hvisk til dem at jeg kun lever for å holde dem igjen.
For alt annet er støv og luft.
Pappa!
ikke dø.
Du møter dem igjen.
Ikke ennå.
Nei. De renser det. Vent og se.
ikke dø.
De gir deg til løvene.
De er verdt mer enn vi er.
Bedre nå?
Rent. Ser du?
ZUCCHABAR - ROMERSK PROVINS
Proximo! Gamle venn.
Enhver dag er en stor dag når du er her...
men i dag er din heldigste dag.
Sjiraffene du solgte meg vil ikke pare seg.
De vandrer rundt og spiser og parer seg ikke.
Du solgte meg homo-sjiraffer.
Jeg vil ha pengene tilbake. lngen sjanse.
Jeg gir deg en spesialpris. På hva da?
Har du sett den nye beholdningen? Kom og se på dem.
Slåss noen av dem? Jeg har en kamp snart.
Noen egner seg til å kjempe, andre til å dø.
Du trenger begge deler, tror jeg.
Opp med deg.
Hva er yrket ditt?
Jeg var jeger.
Nei, jeg kjøpte ham fra en saltgruve i Kartago.
Sett deg.
Legionens merke.
Desertør. Kanskje, men hvem bryr seg?
Han er spanier.
Jeg tar seks. For 1 000.
Ett tusen? Numidianeren er verdt 2000 alene.
Disse slavene er råtne.
Det bidrar til smaken. Nei, vent!
Jeg kan kjøpslå.
Jeg gir deg 2000, og 4000 for dyrene.
Det blir 5000 for en gammel venn.
Kom igjen! Hvor lang tid tar det å komme inn i sitt eget hus?
Jeg er Proximo.
Jeg vil være nærmere dere de neste dagene...
som er de siste i deres ynkelige liv...
enn den tispa av ei mor som brakte dere skrikende til verden.
Jeg betalte ikke penger for dere for å ha selskap.
Jeg betalte slik at jeg kan tjene på deres død.
Og slik moren deres var der i begynnelsen...
slik er jeg der ved slutten.
Og når dere dør, for dø skal dere...
vil overgangen deres være til lyden av...
Gladiatorer...
jeg hilser dere.
Rød.
Gul.
Bra.
Rød.
Spanier.
Det er nok for øyeblikket!
Hans tid kommer.
Neste.
Spanier...
hvorfor slåss du ikke?
Vi må alle slåss.
Vel, jeg slåss ikke.
Jeg skulle ikke vært her, jeg er skriver, jeg skriver ord...
og snakker syv språk.
Bra.
l morgen kan du skrike på syv språk.
Kanskje det blir skriveren som vinner friheten sin.
Frihet?
Hva må jeg gjøre?
Du går inn i arenaen og du dreper meg.
Og ham...
og numidianeren...
og desertøren.
Og 1 00 til.
Og når det ikke er noen igjen å slåss med, er du fri.
Jeg kan ikke gjøre det.
Nei vel?
Men jeg kan.
Er det tegnet til gudene dine?
Gjør det dem ikke sinte?
Gudene er på din side.
Rødt er gudenes farge.
Du vil trenge hjelpen deres i dag.
Proximo!
Fremdeles germaneren som trekkplaster?
Folk elsker barbarer.
Dessuten gjør han meg rik.
Har den numidianeren sloss før?
Nei, første gang.
Og han der, arbeider, soldat?
Han er spanier. Han kunne like godt vært evnukk, etter det han bidrar med.
Fem hundre sestertier på at numidianerens og spanierens lag klarer seg.
Og 1 000 på at numidianeren klarer seg alene.
Ber du meg om å vedde mot min egen mann?
Det er uetisk.
Hva om jeg sier 2000?
Noen av dere tror kanskje dere ikke kommer til å slåss...
noen at dere ikke kan slåss.
Det sier de alle, til de kommer ut dit.
Hør.
Drep!
Støt dette inn i kroppen på en annen mann...
så applauderer de og elsker deg for det.
Og dere...
begynner kanskje å elske dem...
for det.
Til syvende og sist er vi alle døde menn.
Dessverre kan vi ikke velge hvordan...
men vi kan bestemme hvordan vi møter slutten...
på en måte som gjør at vi huskes...
som menn.
Kom igjen!
Til venstre, opp med skjoldene!
Høyre, trekk sverdene!
Drep! Drep!
Lag par: en rød og en gul.
Neste!
Fremover!
Tron raner!
Dra din vei! Du vil aldri regjere oss, Commodus!
Han kommer til Rom som en erobrer, men hva har han erobret?
Gi ham tid, Gracchus. Han er ung.
Jeg tror han kan gjøre det godt.
For Rom, eller for deg?
Gå til moren din, Lucius. Det er det hun vil.
Lucius! Mor!
Hill, Cæsar.
Senatorer.
Rom mottar sin nye keiser.
Dine lydige undersåtter ønsker deg velkommen, høyhet.
Takk, Falco.
Når det gjelder de lydige undersåttene, håper jeg de ikke var for dyre.
Cæsar. Gracchus.
Hele Rom fryder seg over din tilbakekomst.
Det er mange anliggender som krever din oppmerksomhet.
Orden, er dere snill.
For din veiledning, har senatet forberedt en rekke protokoller...
for å begynne å håndtere de mange problemene i byen...
aller først grunnleggende sanitære forhold i det greske kvarteret...
for å bekjempe pesten som allerede har vokst frem der.
Så, om Cæsar...
Ser du ikke, Gracchus?
Det er selve problemet, er det ikke?
Faren min tilbrakte all tid med studier...
av lærde og filosofiske bøker.
Han tilbrakte skumringstimene med å lese skrifter fra senatet.
l mellomtiden ble folket glemt.
Men senatet er folket, herre...
valgt fra blant folket for å tale på folkets vegne.
Jeg tviler på at folk flest spiser så godt som du gjør, Gracchus.
Eller har så flotte elskerinner, Gaius.
Jeg tror jeg forstår mitt eget folk.
Da kunne kanskje Cæsar være så snill å lære oss...
fra sin egen omfattende erfaring.
Jeg kaller det kjærlighet.
Jeg er faren deres. Folket er mine barn.
Jeg skal holde dem til brystet og omfavne dem tett.
Har du noensinne omfavnet noen som er døende av pest?
Nei, men hvis du avbryter meg igjen...
garanterer jeg at du skal.
Senator, broren min er veldig trøtt.
Gi listen din til meg. Cæsar skal gjøre alt Rom krever.
Frue, som alltid inngyter selv ditt mildeste grep lydighet.
Hvem skal kunne belære meg?
Commodus, senatet tjener sin hensikt.
Hvilken hensikt? Alt de gjør er å snakke.
Det burde være bare du og jeg og Rom.
ikke tenk på det engang. Senatet har alltid eksistert.
Rom har forandret seg.
Det kreves en keiser for å regjere et imperium.
Selvfølgelig, men la folk få ha sine...
illusjoner?
Tradisjoner.
Min fars krig mot barbarene...
Han sa det selv: Det oppnådde ingenting. Men folket elsket ham.
Folket elsker alltid å vinne.
Hvorfor? De ser ikke slagene.
Hvorfor bryr de seg om Germania?
De bryr seg om Roms storhet.
"Roms storhet."
Vel, hva er det?
Det er en idé. Storhet.
Storhet er en visjon. Nettopp. En visjon.
Forstår du ikke, Lucilla?
Jeg skal gi folket en visjon om Rom, og de vil elske meg for det.
Og de glemmer snart de kjedelige prekenene til noen få gamle menn.
Jeg vil gi folket deres livs største visjon.
GLADIATORER - VOLD
Hvit og rød vin til glede for deg!
Leker.
Ett hundre og femti dager med leker.
Han er smartere enn jeg trodde.
Smart. Hele Rom vil le av ham...
hvis de ikke var så redde for pretorianerne.
Frykt og undring. En kraftig kombinasjon.
Tror du virkelig at folket lar seg forføre av det?
Jeg tror han vet hva Rom er. Rom er mobben.
Vis dem magi, så blir de distrahert.
Ta vekk friheten deres, og de brøler like fullt.
Roms bankende hjerte er ikke senatets marmor.
Det er sanden i Colosseum.
Han gir dem død...
og de elsker ham for det.
Alt du gjør er å drepe, drepe, drepe.
Mengdene vil ikke ha en slakter, men en helt.
Vi vil at de skal komme tilbake.
Så ikke bare hakk dem i biter, husk at du er en underholder.
Spanier.
Så lag underholdning!
Har dere det ikke gøy?
Er det ikke derfor dere er her?
Spanier!
Hva vil du ha?
Jente?
Gutt?
Du sendte bud på meg. Ja, det gjorde jeg.
Du er god, spanier, men du er ikke så god.
Du kunne vært utsøkt.
Jeg må drepe, så jeg dreper. Det er nok.
Det er nok i provinsene, men ikke i Rom.
Den unge keiseren har arrangert en rekke tilstelninger...
for å minnes sin far, Marcus Aurelius.
Det syns jeg er morsomt...
siden det var Marcus Aurelius, den vise...
den allvitende Marcus Aurelius, som stoppet virksomheten vår.
Så etter fem års slit for å overleve...
i møllspiste landsbyer...
skal vi endelig tilbake dit vi tilhører:
Colosseum.
Du skulle sett Colosseum, spanier.
Femti tusen romere...
som følger hver minste bevegelse med sverdet ditt...
og vil at du skal sette inn dødsstøtet.
Stillheten før du slår til og støyen etterpå.
Det løfter seg. Det løfter seg...
som en storm.
Som om du var tordenguden selv.
Var du gladiator? Ja, det var jeg.
Vant du friheten din?
For lenge siden...
ga keiseren meg en rudius.
Det er bare et tresverd.
Symbolet på friheten din.
Han tok meg på skulderen, og så var jeg fri.
Kjente du Marcus Aurelius?
Jeg sa ikke at jeg kjente ham. Jeg sa han tok meg på skulderen en gang.
Du spurte hva jeg vil ha.
Jeg vil også stå foran keiseren...
slik du gjorde.
Så hør på meg. Lær av meg.
Jeg var ikke den beste fordi jeg drepte raskt.
Jeg var den beste fordi mengden elsket meg.
Vinn mengden, så vinner du friheten din.
Jeg skal vinne mengden.
Jeg skal gi dem noe de aldri har sett før.
Så, spanier, vi skal dra til Rom sammen...
og oppleve blodige eventyr.
Og den store hora vil amme oss...
til vi er fete og lykkelige og ikke kan ammes mer.
Og så...
når nok menn har dødd...
vinner du kanskje friheten din.
Her. Bruk denne.
Det er der ute et sted, landet mitt.
Hjemmet mitt.
Kona mi lager mat.
Døtrene mine henter vann fra elva.
Vil jeg noensinne se dem igjen?
Jeg tror ikke det.
Tror du at du vil se dem igjen når du dør?
Det tror jeg.
Men jeg vil dø snart.
Og de dør ikke på mange år ennå.
Jeg må vente.
Men det ville du? Ventet?
Selvfølgelig.
Du forstår...
kona mi...
og sønnen min venter allerede på meg.
Du møter dem igjen. Men ikke ennå.
ikke ennå.
Med mindre... ikke ennå.
Ikke ennå.
Der er han.
Ut.
Flytt dere, ut!
Godt å se deg igjen, gamle venn.
Bring meg hell.
Har du noensinne sett noe slikt før?
Jeg visste ikke at folk kunne bygge slike ting.
Vinn mengden.
Inn med dere. Fremover.
Inn med dere.
Han sover så godt fordi han er elsket.
Kom, bror. Det er sent.
Jeg skal gjøre Rom til tidenes vidunder.
Det er det Gracchus og vennene hans ikke forstår.
Alle mine ønsker river hodet mitt i filler.
Commodus, drikk denne drikken.
Jeg tror tiden snart er inne.
Jeg kan kunngjøre senatets oppløsning...
ved feiringen for å hedre vår far.
Syns du jeg burde?
Er folket klart?
Jeg tror du trenger å hvile nå.
Blir du hos meg?
Fremdeles redd for mørket, bror?
Fremdeles.
Alltid.
-Bli hos meg i natt. -Det vet du jeg ikke gjør.
Så kyss meg.
Sov, bror.
Å ha tjenere som er døve og stumme...
gjør i det minste at jeg lever litt lenger.
De arresterer lærde nå.
Enhver som våger å tale fritt. Selv satirikere og historikere.
Og matematikere.
Alt for å mate arenaen.
Senatet godkjente ikke unntakstilstanden.
Dette terrorregimet er bare pretorianere.
Jeg er redd for å gå ut om natten.
Du burde bekymre deg mer om aktivitetene dine om dagen.
Senatet er fullt av spionene hans, ledet av denne horemesteren Falco.
Men hva tenker han på? Det er det jeg lurer sånn på.
Han tilbringer dagene besatt av ett formål...
planleggingen av festivalen til ære for din far.
Han overser selv de mest grunnleggende regjeringsoppgaver.
Så hva er det han planlegger?
Og hva betaler for det?
Disse daglige lekene koster en formue, men vi har ingen nye skatter.
Fremtiden.
Fremtiden betaler for det.
Han har begynt å selge kornreservene.
Dette kan ikke være sant.
Han selger Roms kornreserver.
Folket vil sulte om to år.
Jeg håper de liker lekene...
for snart vil de være døde på grunn av dem.
Rom må få vite dette. Og hvordan?
Han skal oppløse senatet.
Og hvem skal fortelle det før det er for sent? Du, Gracchus?
Du, Gaius.
Vil du holde en tale i senatet, der du fordømmer min bror?
Og så se familien din i Colosseum?
Hvem ville våget det?
Jeg har levd i et fengsel av frykt hver dag...
fordi sønnen min er arving til tronen.
Han må dø.
Quintus og pretorianerne ville simpelthen ha tatt makten selv.
Nei. Kutt av hodet, så kan ikke slangen bite.
Lucilla, Gaius har rett.
Inntil vi får nøytralisert pretorianerne, er det ingenting vi kan gjøre.
Så vi gjør ingenting?
Nei, barn. Vi holder tett.
Vi forbereder oss.
Så lenge folket støtter ham, er vi stemmer uten stål.
Vi er luft.
Men for hver dag som går, får han nye fiender.
Én dag har han flere fiender enn venner.
Den dagen handler vi.
Da slår vi til.
Men inntil da...
er vi rolige.
Vi er lydige.
Og vi er forræderske.
Kom igjen!
Greit, det er nok.
Keiseren vil se slag, og jeg ofrer ikke mine beste krigere.
Mengden vil se slag, så keiseren gir dem slag.
Du får slaget om Kartago. Massakren ved Kartago.
Hvorfor går du ikke til fengselet og henter alle tiggere og tyver?
Det har vi gjort.
Hvis du vil gi vekk de beste gladiatorene i hele imperiet...
vil jeg ha dobbel betaling.
Du får den fastsatte betalingen, ellers avlyser vi betalingen din.
Liker du det ikke?
Da kan du krype tilbake til det møkkete hølet du kom fra.
Vær så snill. Du kan sette oss fri.
Gladiator, er det deg de kaller Spanieren?
Ja.
De sa at du var en kjempe.
De sa du kunne knuse skallen på en mann med én hånd.
På en mann? Nei.
På en gutt.
Har de gode hester i Spania? Noen av de beste.
Dette er Argento, og dette er Scarto.
De var hestene mine.
De ble tatt fra meg.
Jeg liker deg, Spanier. Jeg skal heie på deg.
Lar de deg se lekene? Onkelen min sier det gjør meg sterk.
Og hva sier faren din? Faren min er død.
Herr Lucius, tiden er inne.
Jeg må gå.
Heter du Lucius?
Lucius Verus, etter faren min.
Lavere!
Claudius!
Ja? Flere skjold!
Greit.
Når keiseren kommer inn, løfter dere våpnene, hilser ham...
og snakker sammen.
Stå med ansiktet til keiseren, og ikke vend ham ryggen.
Gå, og dø med ære.
Hill, mektige Cæsar!
Cæsar!
Vi som skal dø, hilser deg!
På denne dagen...
ser vi tilbake til antikkens dager...
for å vise dere en gjenskapning av det andre nederlaget...
til mektige Kartago!
På Zamas øde sletter...
sto de uslåelige hærstyrkene...
til barbaren Hannibal.
Glupske leiesoldater og krigere...
fra alle barbariske folkeslag...
som søkte nådeløs ødeleggelse...
og erobring.
Keiseren deres er stolt over å presentere...
barbar hordene!
Har noen her vært i militæret?
Ja. Jeg kjempet for deg ved Vindobona.
Du kan hjelpe meg.
Hva som enn kommer ut av disse portene...
har vi større sjanse til å overleve hvis vi samarbeider.
Forstår dere?
Hvis vi holder sammen, overlever vi.
Keiseren er stolt over å presentere legionærene...
til Scipio Africanus!
Til døden!
Drep!
Hold dere nærme.
Hold dere samlet!
Hold dere nær. Spredte rekker!
Du har ingen sjanse.
Skjoldene sammen. Forbli som én.
Stå imot!
Imot! Som én!
Godt gjort.
Sammen. Dukk!
Ja!
Hagen!
Denne rekken til vognen! Denne rekken blir hos meg!
Fort!
Kom deg ut dit. Skynd deg!
Maximus!
En rekke!
Vi vinner!
Jeg er ikke så sterk i historie, Cassius...
men skulle ikke barbarene tape slaget om Kartago?
Jo, herre.
Tilgi meg, herre.
Nei, jeg liker overraskelser.
Hvem er han?
De kaller ham Spanieren, herre.
Jeg tror jeg vil møte ham.
Ja, herre.
Hill barbarene!
Fremover! Våpnene klare!
Legg fra dere våpnene!
Gladiator, keiseren har bedt om å få treffe deg.
Jeg står til keiserens tjeneste.
Stå opp.
Ryet ditt er velfortjent, Spanier.
Jeg tror ingen gladiator kan måle seg med deg.
Denne unge mannen mener at du er den gjenfødte Hektor.
Eller var det Herkules?
Hvorfor avslører ikke helten seg og forteller oss alle navnet ditt?
Du har vel et navn.
Mitt navn er Gladiator.
Hvordan våger du å vise meg ryggen? Slave!
Du tar av deg hjelmen og forteller meg navnet ditt.
Mitt navn er Maximus Decimus Meridius...
leder av de nordre hærstyrkene...
general i Felix-legionene...
tro tjener av den sanne keiser, Marcus Aurelius...
far til en myrdet sønn...
mann til en myrdet kone...
og jeg vil ta min hevn, i dette livet eller det neste.
Våpen!
Leve!
Senk våpnene.
Maximus!
Far.
Hvorfor lever han ennå?
Jeg vet ikke.
Han skulle ikke være i live.
Det plager meg.
Jeg er fryktelig plaget.
Jeg gjorde det jeg måtte.
Hvis far hadde fått viljen sin, ville riket blitt revet i filler.
Du forstår vel det.
Ja.
Hva følte du da du så ham?
Jeg følte ingenting.
Han såret deg dypt, gjorde han ikke?
Ikke mer enn jeg såret ham.
De løy for meg i Germania.
De sa at han var død.
Hvis de lyver for meg, respekterer de meg ikke.
Hvis de ikke respekterer meg, hvordan kan de noensinne elske meg?
Da må du la legionen få vite...
at forræderi ikke går ustraffet.
Stakkars søster.
Jeg ville ikke vært din fiende.
Hva vil du gjøre?
Denne veien.
Rike fruer betaler godt for å bli tilfredsstilt av tapre helter.
Jeg visste at broren din ville sende mordere.
Jeg visste ikke at han ville sende sin beste.
Maximus, han vet det ikke.
Familien min ble brent og korsfestet mens de ennå levde.
Jeg visste ingenting... Ikke lyv for meg!
Jeg gråt for dem.
Slik du gråt for din far?
Jeg har levd i et fengsel av frykt siden den dagen.
Ute av stand til å sørge over din far av frykt for din bror.
Å leve i angst hvert øyeblikk av dagen...
fordi sønnen din er tronarving.
Jeg har grått.
Sønnen min var uskyldig.
Det er min også.
Må sønnen min også dø, før du stoler på meg?
Hva betyr det vel om jeg stoler på deg eller ikke?
Gudene sparte deg. Forstår du ikke?
l dag så jeg en slave bli mektigere enn keiseren i Rom.
Har gudene spart meg?
Jeg er i deres hender, med makt kun til å underholde pøbelen.
Det er makt.
Pøbelen er Rom.
Og mens Commodus kontrollerer dem, kontrollerer han alt.
Hør på meg.
Min bror har fiender, mest av alt i senatet.
Men mens folket følger ham...
våget ingen å reise seg mot ham, før deg.
De er imot ham, men de gjør ingenting.
Noen politikere har tilegnet livene sine til Rom.
Én mann fremfor alle.
Hvis jeg kan arrangere det, vil du møte ham?
Forstår du ikke?
Jeg kan dø i denne cella i natt, eller i arenaen i morgen. Jeg er en slave!
Hva kan vel jeg utrette?
Denne mannen vil ha det du vil ha.
Så få ham til å drepe Commodus!
Jeg kjente en gang en mann...
en nobel mann.
En mann med prinsipper, som elsket min far...
og som min far elsket.
Denne mannen tjente Rom.
Den mannen er borte.
Broren din gjorde jobben sin godt.
La meg hjelpe deg.
Ja, du kan hjelpe meg.
Glem at du noensinne kjente meg, kom aldri hit igjen.
Vakt! Damen er ferdig med meg.
Hva heter du?
Julian Crassus.
Navn?
Marcus, herre.
Min fars navn.
De må ha visst om flukten til Maximus da de fant likene til de fire mennene.
De trodde det var et barbartokt.
Dette er gode menn, herre. Lojale mot keiseren.
Legg an pilene!
Klare til å skyte!
Da var det kanskje du som visste...
og aldri fortalte meg det.
Jeg visste det ikke. Du visste det ikke?
Men en general har alltid kontroll.
Gir alltid ordre, ikke sant?
Jo, Cæsar.
Så gi ordren. Si det.
Skyt.
Maximus.
Du ledet legioner? Du vant mange slag?
Ja. I Germania?
I mange land.
General.
Du har et stort navn.
Han må drepe navnet ditt før han dreper deg.
På den andre siden.
Senator Gaius. Hallo.
Senator Gracchus.
Ser deg ikke så ofte nyte den vulgære mengdens gleder.
Jeg later ikke som om jeg er en mann av folket, senator...
men jeg prøver å være en mann for folket.
Cæsar!
Roms folk!
På Antiochs fjerde dag...
kan vi feire lekenes 64. dag.
Og i hans majestets nådighet...
har keiseren nedlatt seg til å begunstige folket i Rom...
med et siste historisk slag.
Tilbake til Colosseum i dag, etter fem års ventetid...
Cæsar presenterer stolt...
den eneste ubeseirede helten...
i romersk historie:
den legendariske Tigris av Gallia!
Han vet altfor godt hvordan han skal manipulere mobben.
Marcus Aurelius hadde en drøm som var Rom, Proximo.
Dette er ikke den.
Marcus Aurelius er død, Maximus.
Vi dødelige er bare skygger og støv.
Skygger og støv, Maximus!
Som representant for Antonius Proximos gladiatorskole...
presenterer Cæsar stolt...
Aelius Maximus!
De omfavner ham som om han var en av dem.
Mobben er ustadig, bror. Han er glemt om en måned.
Nei, mye raskere enn det.
Det har blitt ordnet.
Vi som skal dø, hilser deg.
Vi er med deg, Maximus!
Gjør det ferdig!
Trekk, trekk!
Sett i gang!
Kutt ham opp! Drep!
Maximus den nådefulle!
Maximus!
Fremad, vakter! Våpen klare!
Hva skal jeg gjøre med deg?
Du nekter jo å dø.
Er vi så forskjellige, du og jeg?
Du tar liv når du må, slik som jeg.
Jeg har bare ett liv til å ta. Så er det ferdig.
Så ta det nå.
De sier at sønnen din...
hylte som ei jente når de spikret ham til korset.
Og kona di...
stønnet som ei hore...
da de voldtok henne igjen og igjen...
og igjen.
Tiden for å hedre seg selv vil snart ta slutt...
Høyhet.
General!
Cicero!
Hvor har dere leir? Ostia.
Vi elsker deg, Maximus! Hurra for seierherren!
Si til mennene at generalen deres lever. Finn meg.
Flytt på deg! Finn meg!
Kan de høre deg?
Hvem? Familien din, i det hinsidige.
Ja. Hva sier du til dem?
Til gutten min...
sier jeg at vi vil ses igjen snart...
og at han skal holde hælene nede når han rir på hesten sin.
Til kona mi...
det har du ingenting med.
Og nå elsker de Maximus for nåden hans.
Så jeg kan ikke bare drepe ham, for det gjør meg enda mer nådeløs.
Det hele er som et stort mareritt.
Han trosser deg.
Hver seier er en trass handling.
Folkemengden ser dette, og det samme gjør senatet.
For hver dag han lever, blir de modigere.
Drep ham. Nei.
Jeg vil ikke gjøre ham til martyr.
Da jeg gikk til senatet i dag...
fortalte jeg med vilje om å bruke kornreservene til å betale for lekene.
Og la du merke til hva som skjedde?
Ingenting. Nettopp. Ingenting.
Ikke ett eneste protest rop.
Selv den frekke senator Gracchus var stille som en mus.
Hvorfor?
Jeg har hørt om en viss sjøslange...
som har en veldig uvanlig metode for å tiltrekke seg byttet sitt.
Den ligger på bunnen av havet som om den var skadet.
Så dukker fiendene dens opp...
og den ligger fremdeles helt rolig.
Så biter fiendene i den...
og den ligger ennå helt stille.
Så...
vi skal ligge stille...
og la fiendene våre komme til oss og småspise.
Skygg alle senatorene.
Cicero, gamle venn. Jeg trodde kanskje jeg hadde sett deg for siste gang.
Jeg trodde du var død. Nesten.
Hvor lenge har mennene vært i Ostia?
Hele vinteren.
Og hvordan ser de ut? De er feite og kjeder seg.
Hvem har kommandoen? En tulling fra Rom.
Hvor raskt kan de være klare til å kjempe?
For deg, i morgen.
Du må gjøre noe for meg.
Kom, se, vær vitne.
Hvis du ikke har vært i arenaen, kan du se showet her.
Kjempen Maximus overvinner keiseren vår, Commodus.
Hva skal vi gjøre? Han bare trosser alle...
ved å gjøre dette med ham, gjør de...
Milde himmel!
Han har ham, han er overvunnet. Slipp meg fram!
Frue? Jeg tjente din far ved Vindobona.
Tilbake. Frue.
Jeg tjente din far ved Vindobona.
Tilbake!
Og jeg tjente general Maximus. Jeg tjener ham ennå.
Stopp.
Tilbake.
Generalen sier at han vil møte politikeren din.
For lojaliteten din, soldat. Takk, frue.
Forlat oss.
Senator Gracchus.
General.
Jeg håper det at jeg kom hit i dag er bevis nok...
på at du kan stole på meg.
Har du senatets støtte? Senatet?
Ja. Jeg kan snakke for dem.
Kan du kjøpe meg fri og smugle meg ut av Rom?
Med hvilken hensikt?
Få meg utenfor bymurene.
Ha uthvilte hester klare til å ta meg til Ostia. Hæren min har slått leir der.
Om kvelden den andre dagen kommer jeg tilbake med 5000 menn.
Men legionene har nye ledere som er...
lojale mot Commodus.
La dem få se meg i live, så skal vi se hvem de er lojale mot.
Dette er galskap.
lngen romersk hær har gått inn i hovedstaden på 1 00 år.
Jeg bytter ikke ett diktatur mot et annet!
Tiden for halvhjertede tiltak og snakk er over, senator.
Og etter ditt strålende kupp, hva så?
Tar du dine 5000 krigere og drar?
Jeg drar.
Soldatene blir for deres sikkerhet under senatets kommando.
Så...
straks Rom er din, gir du den bare tilbake til folket?
Fortell meg hvorfor.
Fordi det var en døende manns siste ønske.
Jeg skal drepe Commodus.
Roms skjebne overlater jeg til deg.
Marcus Aurelius stolte på deg.
Datteren hans stoler på deg.
Jeg skal stole på deg.
Men vi har liten tid.
Gi meg to dager...
så skal jeg kjøpe deg fri.
Og du...
Hold deg i live...
ellers er jeg død.
Nå må vi gå.
Han vil vente på deg. Stå ved kjempens fot.
Han finner deg.
Det vil ikke fungere.
Keiseren vet for mye.
Og når det gjelder meg...
begynner det å bli farlig.
Du får betalt når jeg kommer tilbake.
Jeg gir deg ordet mitt.
Ordet ditt? Hva om du ikke kommer tilbake?
Husker du hvordan det var å ha tillit, Proximo?
Tillit?
Hvem skal jeg ha tillit til?
Jeg skal drepe Commodus. Hvorfor skulle jeg ønske det?
Han gjør meg rik.
Jeg vet at du er en mann som holder ord, general.
Jeg vet at du ville dødd for æren din.
Du ville dødd for Rom.
Du ville dødd for dine forfedres minne.
Men jeg, på den annen side...
er en underholder.
Vakt!
Han drepte mannen som satte deg fri.
Pretorianere, herre.
Holdt!
Hvor har du vært?
Jeg sendte bud på deg.
Vær så snill, bror.
Hva er det som tynger deg?
Har Gracchus en ny elskerinne?
Jeg vet ikke.
Jeg trodde du hadde sett ham.
Han infiserer alle som en råtten feber.
For Roms helse må senatet årelates.
Og han vil også blø.
Veldig snart.
Men ikke i kveld.
Husker du hva faren vår sa en gang?
"Det er en drøm...
"en fryktelig drøm...
"dette livet."
Tror du det er sant?
Jeg vet ikke.
Det tror jeg.
Og jeg har bare deg å dele det med.
Åpne munnen.
Du vet jeg elsker deg.
Og jeg elsker deg.
Ut! Kom deg ut!
Flytt deg!
Gratulerer, general.
Du har veldig overbevisende venner.
Broren min har fått Gracchus arrestert.
Vi kan ikke vente lenger. Vi må dra i natt.
Proximo kommer ved midnatt og tar deg til porten.
Tjeneren din, Cicero, venter der med hester.
Har du gjort alt dette? Ja.
Du risikerer for mye.
Jeg har mye å betale for.
Du har ingenting å betale for.
Du elsker sønnen din. Du er sterk for ham.
Jeg er lei av å være sterk.
Broren min hater hele verden, og deg mest av alle.
Fordi faren din valgte meg. Nei.
Fordi faren min elsket deg.
Og fordi jeg elsket deg.
For lenge siden.
Var jeg veldig forskjellig da?
Du lo mer.
Jeg har følt meg ensom hele livet...
unntatt hos deg.
Jeg må gå.
Ja.
Der.
Jeg tok deg.
Er det ikke litt sent å leke legionær?
Jeg er ikke legionær.
Ikke legionær? Jeg er en gladiator.
En gladiator?
Gladiatorer slåss bare i lekene.
Ville du ikke heller vært en stor romersk kriger som Julius Cæsar?
Jeg er Maximus, Roms frelser!
Roms frelser?
Og hvem sa det?
Hvor er Lucius?
Han er med keiseren, frue.
Hun kunne ikke. Det gjorde hun.
Hun tok den fra en kurv...
og trykket den mot brystet, rett her over hjertet.
Bet den henne i brystet? Ja.
Du forstår det, Lucius, at noen ganger...
gjør adelige damer veldig rare ting i kjærlighetens navn.
Jeg syns det er fjollete. Jeg også.
Søster, kom til oss.
Jeg har lest med Lucius.
Jeg har også lest. Ja.
Han er en smart liten gutt. Han blir en stor hersker en dag.
Vi har lest om den store Markus Antonius og hans eventyr i Egypt.
Og dronningen drepte seg selv med en slange.
Og bare vent til du hører hva som skjedde med forfedrene våre.
Hvis du er snill, skal jeg fortelle deg historien om keiser Claudius i morgen.
Han ble forrådt...
av sine nærmeste.
Av sitt eget blod.
De hvisket i mørke hjørner...
og gikk ut om natten...
og konspirerte, og konspirerte.
Men keiser Claudius visste at de pønsket på noe...
Han visste at de var travle små bier.
Og én kveld satte han seg ned med en av dem...
og så på henne...
og sa:
"Fortell meg hva du har drevet med...
"travle lille bie.
"Ellers skal jeg slå ned dem du elsker mest.
"Du skal se på mens jeg bader i blodet deres."
Og keiseren var sønderknust.
Den lille bien hadde såret ham dypere enn noen andre noensinne hadde.
Hva tror du skjedde så, Lucius?
Jeg vet ikke, onkel.
Den lille bien fortalte ham alt.
Åpne, i keiserens navn!
Proximo!
Åpne portene, i keiserens navn!
Åpne portene!
Åpne portene, Proximo.
Vil du dø, gamle mann?
Her.
Alt er gjort klart.
Ser ut som om du har vunnet friheten din.
Proximo, står du i fare for å bli en god mann?
Juba. Drep alle keiserens fiender!
Åpne portene!
Dra!
Fremover! Form en rekke til venstre!
Jeg trenger kun øyeblikk, så vær forsiktige med livene deres.
Hvis dere ikke vil blande dere, gå tilbake til cellene.
Vi venter på deg her, Maximus.
Styrke og ære. Gå.
Styrke og ære.
Sikt. Spenn buene!
Skygger og støv.
Maximus!
Jeg er lei meg.
Det er utført.
Og hva med nevøen min?
Og hva med hans mor?
Burde de dele skjebne med elskeren hennes?
Eller burde jeg være barmhjertig?
Commodus den barmhjertige.
Lucius blir hos meg nå.
Og hvis moren hans...
så mye som ser på meg...
på en måte som ubehager meg...
vil han dø.
Om hun bestemmer seg for å være edel...
og tar sitt eget liv...
vil han dø.
Og når det gjelder deg...
skal du elske meg...
slik jeg har elsket deg.
Du skal gi meg en arving av rent blod...
slik at Commodus...
og hans etterkommere vil styre i 1 000 år.
Er jeg ikke barmhjertig?
Er jeg ikke barmhjertig!
Maximus!
Jeg er en soldat. Jeg adlyder.
Ingenting skjer med noen som naturen ikke har utstyrt dem til å tåle.
Maximus!
De kaller på deg.
Generalen som ble slave.
Slaven som ble gladiator.
Gladiatoren som trosset en keiser.
En bemerkelsesverdig historie.
Nå vil folket vite hvordan historien slutter.
Bare en berømthets død er godt nok.
Og hva er vel mer ærerikt...
enn å utfordre keiseren selv i den store arenaen?
Ville du kjempet mot meg? Hvorfor ikke?
Tror du jeg er redd?
Jeg tror du har vært redd hele livet.
Til forskjell fra Maximus den uovervinnelige, som ikke kjenner frykt?
Jeg kjente en mann som sa: "Døden smiler til oss alle.
"Alt en mann kan gjøre er å smile tilbake."
Jeg undrer...
smilte vennen din ved sin egen død?
Det bør du vite.
Han var faren din.
Du elsket faren min, det vet jeg...
men det gjorde jeg også.
Det gjør oss til brødre, gjør det ikke?
Smil for meg nå, bror.
Sett på ham rustningen. Dekk til såret.
Ringformasjon!
Quintus, sverd.
Gi meg sverdet ditt.
Sverd! Gi meg et sverd!
Sett sverdene i sliren.
Maximus.
Quintus.
Befri mennene mine.
Senator Gracchus skal gjeninnsettes.
Det fantes en drøm som var Rom.
Den skal oppfylles.
Dette er ønskene til Marcus Aurelius.
Fri fangene. Gå!
Maximus.
Lucius er trygg.
Gå til dem.
Du er hjemme.
Er Rom verdt én god manns liv?
Det trodde vi en gang.
Få oss til å tro det igjen.
Han var en romersk soldat.
Hedre ham.
Hvem hjelper meg å bære ham?
Nå er vi fri.
Jeg møter deg igjen.
Men ikke ennå.
Ikke ennå.